"ȘI AVRAAM VA FI NUMELE TĂU, CĂCI AM SĂ TE FAC TATĂ A MULȚIME DE POPOARE."
Facerea, Capitolul 17, Versul 5-
Istoria preferă legendele în detrimentul oamenilor.
Preferă noblețea în detrimentul brutalității.
Discursurile înălțătoare în detrimentul isprăvilor vitejești.
Istoria își amintește bătăliile, dar uită sângele.
Indiferent dacă istoria își va aminti de mine, dacă își va aminti ceva...
...va fi doar o mică parte de adevăr.
Pentru celelalte lucruri care sunt: soț, avocat, președinte...
Mereu mă voi considera a fi un bărbat ce s-a luptat cu întunericul.
Îți las în grijă, dragul meu prieten Henry,
aceste însemnări care încep încă din copilăria mea.
Haide odată, grăbește-te! Coboară-le de acolo, haide!
Vă rog, dle, nu! Trebuie să fie o încurcătură, eu nu sunt sclav.
- Nu! Dă-le drumul! - Treci înăuntru!
- Will! - Taci!
Dar e prietenul meu!
Uită-te împrejur, Abraham, ăsta nu-i locul nostru. Privește.
Dumnezeule! Abraham!
Ești în regulă?
- L-ai bătut cumva pe amicul meu? - L-a lovit pe fiul meu!
- L-ai bătut, Lincoln? - Nu sunt sclavi, și știi bine asta.
Îți sugerez să te întorci la muncă, alfel vei sfârși în lanțuri.
Până când toți oamenii nu vor fi liberi, cu toții suntem sclavi.
Prea bine. Din moment ce cu toții sunteți atât de preocupați de libertate,
vă puteți considera scăpați de greutatea poverii de a-mi fi angajați.
- Haide, să mergem. - Iar datoria pentru care ai muncit...
...aș vrea să mi-o plătești integral, cu dobândă. Chiar acum, te rog.
Dacă e să mai primești vreun penny din partea mea, dle Barts,
acesta va veni învăluit de un pumn.
În regulă, dle Lincoln.
Mai sunt și ale metode de a colecta o datorie.
Ce i se întâmplă, tată? Te rog, ajut-o!
Trebuie să faci ceva, tată!
- Ușurel, copile. - Ai grijă, Abraham.
N-am mai văzut niciodată ceva asemănător. E ciudat.
Promite-mi...
Hai să mergem afară.
Abraham, vino și întinde-te lângă mine.
Am scris, mamă.
"Zilele se scurg repede precum săgeata unui indian."
"Zboară precum o stea căzătoare."
"Ziua a sosit."
"Apoi se scurge în grabă."
"De aceea nu vom putea spune că e a noastră."
"Dar putem spune că e deja trecut."
Mamă?
Mama mi-a spus odată că n-am plâns atunci când m-am născut.
Că am deschis ochii uitându-mă la fața ei zâmbitoare,
și i-am zâmbit și eu. Lumina mea dispăruse.
- Nu știu cum a făcut-o... - Abraham, mi-ai promis.
Mi-ai promis că nu te vei duce să faci ceva nesăbuit.
Nouă ani mai târziu, tatăl meu a urmat-o, decedând.
Nemaifiind legat de promisiunea pe care am făcut-o, am încercat
să-mi fortific curajul de a-mi căuta răzbunarea.
N-ai băut de ajuns?
Un băiat nu se îmbată atât de tare decât atunci când vrea să sărute o fată,
sau să ucidă pe cineva.
- Adam, lasă-mă să-ți explic. - Ultimul, Barts.
Nu vreau să mai vin aici să curăț după tine.
Deci, unde-i Henry?
Da, am căutat peste tot, dle, în locuri mai înalte sau mai joase.
În locuri mai joase, e probabil. Găsește-l Barts.
Și trimite niște alimente proaspete în sud, avem multe guri de hrănit.
Da, dle.
Pentru mama.
Ei bine, ăsta da ghinion. Ai fi putut să-mi curmi suferința.
Unde naiba fugi?
Nimănui nu-i place să fugărească un laș.
Micuțul băiat ce a crescut, vine s-o răzbune pe scumpa sa mamă.
Există două feluri de bărbați, dle Lincoln,
Cei care au curaj să apese pe trăgaci, și cei care n-au.
Praf de pușcă, întăritură, glonț. Să n-o dai în bară.
Nu dormeai în acea seară, nu-i așa?
Ai scăpat glonțul, dle Lincoln.
Sângele mamei tale a fost bolnăvicios de bun.
Sper ca al tău să fie mai delicios!
Pot să-ți sugerez faptul că pentru a începe, trebuie să închidem ușa?
Da, îmi pare rău.
N-am văzut nimic.
Ne putem afunda direct?
Sau Gabrielle îți distrage atenția?
Îmi pare rău, dle, dar cine sunteți?
Eu sunt Henry Sturges, iar tu te afli în casa mea.
Ceea ce s-a întâmplat...
Ți-am salvat viața în timpul încercării tale patetice de a curma o viață.
Ce căutai acolo și de unde știi că am încercat să-l omor pe Barts?
De unde? Am văzut un băiat ce încerca să-și ducă la bună sfârșit mult așteptata misiune,
pot adăuga că era și băut, și consider că ți-ai pierdut timpul cu asta, Henry.
El nu e un recrut promițător, e doar un
băiat egoist care dorește răzbunare.
Nu ți-ai dat seama că băiatul ăsta e un ditamai idiot!
Mă îndoiesc de faptul că ar fi știut că ținta sa e un vampir.
- Un vampir? - Da, demoni nemuritori devoratori de sânge.
Din fericire pentru dumneata, dle Lincoln, vânarea lor reprezintă un fel de pasiune.
- Vampirii sunt doar niște mituri. - Miturile nu te bat până la epuizare...
...după ce le-ai băgat un glonț în creier. Mulțumesc.
Nu, dle Lincoln, vampirii sunt reali, există în fiecare oraș,
în fiecare stat din Uniune.
Dacă ceea ce spui este adevărat, atunci ai putea să mă ajuți să-l ucid.
- Te-aș putea plăti ca să-l ucizi. - Serviciile mele nu sunt de vânzare.
Iar cuvântul pe care-l cauți este "a distruge",
pentru că ar putea fi chiar o ispravă să ucizi ceva care e deja mort.
Dar nu înțelegi, mama mea a fost ucisă.
Și dacă te învăț cum să-l ucizi pe ucigașul său...
...cum rămâne? Cum va cinsti acest fapt amintirea ei?
Cum îl va ajuta acest lucru pe următorul băiat a cărui mamă este ucisă?
Dacă cauți numai răzbunare, atunci caută în altă parte.
Învață-mă să lupt ca tine, te rog, voi face tot ceea ce-mi ceri.
Îmi promiți că vei uită orice noțiune a cuvântului răzbunare?
Și să te dedici vieții de vânător?
Nu vei avea prieteni, și nici familie.
I-am spus ceea ce-și dorea să audă, dar mie nu-mi păsa
decât să-l ucid pe monstrul care a luat-o pe mama de lângă mine.
Mă bag.
Pistolul scoțienilor de la munte.
Și dacă o armă nu este îndeajuns...
șapte ar trebui să fie suficiente.
Muscheta de calibru mare.
Și dacă îți pierzi curajul,
îți poți întotdeauna umple buzunarul pentru a termina.
Așadar, Abe...
care îți place?
De fapt, nu am avut prea mult noroc cu împușcatul.
Dar...
am fost tăietor de lemne.
Vreau să dobori acest trunchi dintr-o lovitură.
Trunchiul ăsta?
Trebuie să aibă peste 30 de centimetri diametru. Este imposibil.
Dar nu este un trunchi de copac.
Este ceea ce urăști cel mai mult în lumea asta.
Spune-mi, dle Lincoln, ce urăști?
Îl urăsc pe Jack Barts.
Atunci doboară-l.
E clar că nu-l detești chiar atât de mult.
Spune-mi ce detești.
Detest faptul că mama mi-a fost luată de lângă mine.
- Insuficient. - Detest faptul că ne-a fost frică.
Altceva?
Că tată, mama și toți ceilalți am trăit în frică.
- Patetic. - Urăsc că am fost atât de mic.
- Prea slab. - Da.
- Și pentru că ai eșuat s-o protejezi. - Da!
Și pentru că ai lăsat-o să moară!
Puterea, Lincoln, adevărata putere
nu provine din ură, ci din adevăr.
Înainte de a putea să-i protejezi pe ceilalți de întuneric,
trebuie mai întâi să te poți proteja singur.
Dușmanii tăi au puterea de a deveni invizibili.
Tu trebuie să ai abilitatea de a te lupta orb, de a simți fără a vedea.
Din nou.
În săptămânile care au urmat, Henry s-a străduit
să-și însușească cunoștințele de-o viață referitoare la vânarea vampirilor.
Abilitatea lor de a se adapta la lumina solară, puterea de a deveni invizibili.
Însă, mai înainte de toate, a învățat cum să-i distrugă.
Când Iuda l-a trădat pe Iisus, recompensa sa a fost de 30 de arginți.
Din acel moment, argintii au devenit simbolul răului care l-a trădat pe Dumnezeu.
Iar argintul a devenit un blestem asupra celor blestemați.
Nu vei întâlni niciun vampir care să poarte asupra sa argint.
Nu-i vei vedea reflectându-se în oglindă.
Singurul lucru pe care Dumnezeu l-a ținut departe de accesul vampirilor.
Singurul lucru pe care nu-l poate avea, și singurul care îl face neputincios.
Henry... e Jack Barts.
Eu îți dau țintele, asta ne-a fost înțelegerea.
Nu e vorba numai de Jack Barts.
Vadoma, călăul fără milă.
- Și fratele ei. - Stai așa, i-am mai văzut și înainte...
- L-am văzut pe el împreună cu Jack Barts. - I se spune Adam.
Din sângele său au luat naștere ceilalți.
Vampirii există în noua lume de milenii întregi.
Au măcelărit triburi întregi de indigeni, și pe coloniștii timpurii.
Însă când europenii au venit cu sclavii lor,
cei morți au observat o oportunitate sinistră.
Au construit un întreg imperiu în sud.
În anii următori s-au îndreptat către nord, lăsând numai moarte în urma lor.
Abraham, noi, vânătorii,
trebuie să păstrăm balanța, să ne asigurăm că asta va rămâne o națiune de oameni...
...și nu de monștri.
Nu o facem doar pentru un singur om, ci pentru întreaga omenire.
Henry m-a trimis în lume cu un memento.
Nu aveam voie să mă îndrăgostesc, să mă distrez,
nu aveam voie să am prieteni sau familie.
Pe lângă asta, în cine puteam să am încredere? Oricine din acest oraș
ar fi putut fi unul dintre ei.
Afurisitule!
Dacă te mai prind pe aici, îți transform boașele în portofel!
Te prind eu! Te voi prinde într-o bună zi!
Bună ziua, dle. Joshua Speed la dispoziția dvs.
Abraham... Lincoln.
- Am nevoie de puțin ajutor. - În regulă.
Un prieten în dificultate, este un prieten al lui Speed. Cu ce te pot ajuta?
Cunoașteți unde pot găsi o cameră de închiriat, dle Speed?
Ce fel de cameră căutați, dle Lincoln?
Una ieftină, din moment ce mi-am cheltuit toți banii pe cărți de legislație.
Dacă spuneți că nu aveți niciun ban, să înțeleg că ieftin înseamnă gratis?
- Pe datorie. - Totuna.
Nu veți găsi așa ceva în Springfield.
Localnicii sunt obișnuiți să fie plătiți pentru așa ceva.
S-aveți o zi bună.
Există o cameră, dle Lincoln.
Recent am fost forțat să mă despart de un asociat hoțoman,
și din cauza asta am nevoie de un înlocuitor.
E o cameră la etaj, nu e mare lucru, dar presupun că poate fi plătită pe credit.
Asta dacă-ți dorești să lucrezi aici în schimb.
Dragă Henry, viața în Springfield nu e prea frumoasă.
Nu-ți face griji, salariul meu de mizerie nu mă lăsa să mă abat de la regulile tale.
Fără prieteni, fără familie.
Și cu siguranță nicio femeie nu mă va găsi pe mine și pe viața mea prea ispititori.
Scuzați-mă?
- Mă scuzați, am nevoie de astea. - Așteptați puțin, doamnă.
Ei bine, nu-i nevoie să-mi zici doamnă
de parcă aș fi o celibatară sălbatică la înfățișare.
Îmi cer iertare, doamnă...
Domnișoară, am vrut să zic.
Eu sunt Abraham... Lincoln.
Mary Todd.
Scumpo, aici erai.
N-ar trebui să intri din magazin în magazin atât de repede.
Probabil că dacă nu ai sta la discuție cu fiecare domn din Springfield...
Aș putea spune același lucru despre tine.
- Steven Douglas, ce mai faceți? - Abraham Lincoln.
Sunteți un votant, dle Lincoln?
Cum vi se pare faptul de a ține sclavia departe de Illinois?
Candidez la legislatură.
Sunt sigură că i-ar plăcea să-ți asculte discursul din campanie,
însă dl Lincoln era pe cale să se ocupe de lista mea.
Doar discutam, dragă. Sclavia este o problemă complicată.
Nu sunt de acord, dle Douglas.
Dle Douglas, domnișoară Todd, l-ați cunoscut pe noul meu asociat Abraham.
A venit o scrisoare pentru tine.
Dragă Abe, rețeta ta te așteaptă la farmacia locală.
Întreabă de Aaron Stibble junior.
Dle Lincoln?
Îmi pare atât de rău.
- Bună treabă, Abraham. - Mulțumesc.
Dar nu uita.
Mereu să ai un plan de rezervă.
- Aaron Stibble junior? - Da?
Nu-ți face griji, o să doară doar puțin.
Ai mâncat astăzi?
Am ucis un monstru și aș ucide din nou.
Însă numărul morților nu mă va face să uit.
Hristoase, Lincoln, ce ai pățit la față?
- Sunt bine. Pot să muncesc. - Să muncești? La naiba cu munca.
Am fost invitați la un bal festiv.
Asta ar putea fi șansa ta s-o scapi pe Mary Todd de o viață plictisitoare.
- Costumul ăsta mă face să arăt ridicol. - Termină cu prostiile.
Pălăria aia te face să arăți ridicol. Haide.
Uite-o. Dle Douglas, Joshua Speed, mă bucur să vă văd.
Marry, arăți încântător, ca de obicei.
- Încă lipsește. - Cine-i acela?
- Aaron Stibble. - Juniorul sau seniorul?
Juniorul.
- Cine-i omul ăla? - Nu știu.
Dle Douglas, îl cunoașteți pe senatorul Nolan, nu?
- Sigur. Steven, mă bucur să te văd. - Ai auzit ultimele noutăți?
Da, ne vom ocupa. Vă asigur că aceste nelegiuiri
nu vor mai avea loc în nobilul stat Illinois.
Se numește dans.
Dacă trebuia să stăm jos, l-ar fi numit altcumva.
Da, presupun că așa ar fi făcut.
Haideți, dle Lincoln, veți strica tapițeria dacă mai stați mult pe scaun.
Sunt sigură că sunteți un om cumsecade, dle Lincoln, dar sunteți...
Un vânzător într-un costum împrumutat.
Nu, nu e vorba de statut. Pe bune, nu...
De fapt căutam pe cineva diferit,
pe cineva a cărui viață este puțin mai aventuroasă și...
- Îmi cer iertare, nu sunt niciodată atât... - Sinceră?
Ce obraznic ai fost.
Domnișoara Todd, vă pot vorbi pe șleau? Și eu am venit aici ca să mă simt bine.
Tocmai de aceea am investit în cunoașterea legii, Și dacă tot sunt atât de îndrăzneț,
doresc să te cunosc mai bine și pe tine. Cât despre aventura pe care o cauți,
presupun că puțini bărbați ți-ar fi putut oferi acest lucru.
În frunte cu logodnicul tău, Steven Douglas.
Dle Lincoln, sunteți plin de surprize.
Domnișoara Todd, habar n-aveți.
Dragă Abraham, am deschis un cont la banca locală.
Ai grijă, poate să dispară foarte repede.
Henry, sunt mai mulți decât mi-am închipuit.
Farmaciști, cârciumari, preoți... Mai mult decât poate suporta un om.
- Văd că sunt o companie interesantă. - Îmi pare rău.
Am lucrat noaptea.
Chiar așa? E adevărat?
Chiar vrei să știi care e adevărul, Mary?
În fiecare noapte, ies pe străzi.
Vânez vampiri.
Ei bine, și cum îi vânezi pe acești vampiri?
Cu un topor, un topor special făcut din argint, desigur.
Bineînțeles.
Și cam câți ai ucis până acum?
Cinci. Nu... șase.
Am ucis șase vampiri.
Dumnezeule.
Abe...
Chiar am crezut că ești un om cinstit.
- M-am simțit minunat astăzi, Abe. - Și eu, Mary.
Domnișoară Todd, sunteți o femeie de o ingeniozitate fermecătoare.
Dle Lincoln, habar n-aveți.
Nu vei avea prieteni și nici familie.
Trebuie să plec, e târziu.
Cum s-o aduc într-o astfel de lume? O lume plină de demoni, de pericole?
- Noapte bună, Lincoln. - Noapte bună, Mary.
Vânătoare plăcută.
Dacă chiar aș ține la ea, cel mai de bun simț lucru pe care l-aș putea face,
este să plec și s-o las.
Acest vânător, este tot unul dintre discipolii lui Henry?
Se spune că e nebun.
Abia aștept să-l întâlnesc.
Un vânzător citește o carte de legislație. Ce, vrei să devii avocat?
Ca să fiu sincer, asta-mi doresc.
În regulă. Ce zici de un mic test? Care e legea pentru sclavii liberi din nord?
Conform actului sclavilor fugari din 1793,
articolul 4, paragraful 2 din Constituția Statelor Unite,
toți sclavii fugari trebuie returnați stăpânilor lor.
Cu toate astea, legea libertății personale spune că oricine care s-a născut liber...
- ...nu poate fi atins de acest act. - Am auzit odată o femeie cumsecade spunând:
"Până când toți oamenii nu vor fi liberi, cu toții suntem sclavi."
Will? Will Johnson?
- Cum ai... - M-am întors acasă.
Am auzit că te-ai mutat aici ca să studiezi pentru avocatură.
- Chiar am nevoie de un avocat bun. - Ai intrat în vreun necaz?
Am eliberat câțiva sclavi în sud pe calea ferată,
sperând că-mi voi găsi fratele acolo.
Câțiva vânători de recompense au venit după mine, spunând că sunt un fugar.
Am nevoie de o dovadă, Abe, care să spună că m-am născut liber.
Știi ceva, Will, vino cu mine.
Speed, acesta-i Will Johnson, cel mai vechi prieten al meu.
Magazinul nu va funcționa de unul singur, Abe.
Îl aduc înapoi cât mai curând posibil, dle Speed, Vă promit.
Te-ai înălțat, Abe. Se pare că nu mănânci prea mult.
- Încă îți mai e frică de întuneric? - Nu atât de mult.
El e, Abe. El e tipul care mă urmărește.
Domnilor... Domnilor, sunt sigur că putem rezolva situația asta.
- Îți sugerez să nu te bagi, fiule. - Nu, dle. Vă sugerez ca dvs să n-o faceți.
Am trimis vorbă senatorului Nolan. Vei ieși curând.
Sunteți mult prea amabilă, domnișoară Todd.
Iar el e prea neplăcut să aibă o femeie ca dumneata.
Presupun că oamenii cumsecade obișnuiți sunt cei mai buni din lume.
Tocmai de aceea Dumnezeu a lăsat cei mai mulți dintre ei pe Pământ.
Îi mulțumesc Domnului că a fost acolo.
Dar nu voi fi întotdeauna acolo, Mary.
Dacă ceva s-ar întâmpla, ceva groaznic...
Iar tu ai știi că în niciun caz nu ar putea
să existe cineva pe Pământ care să împiedice acel lucru?
Ce ai face atunci?
Nu aș renunța la ce e corect doar pentru că e greu.
Tatăl meu obișnuia să spună: "Ține-te bine pe picioarele tale."
Singura întrebare e, unde îți pui picioarele.
Poate că nu vom izbândi în această luptă,
poate că doar vom fărâmița voalul opresiunii,
dar nu trebuie să ne oprim!
Pentru noi este doar o cauză nobilă, cauza libertății,
cauza pe care străbunii noștri au pus bazele acestei mărețe națiuni.
O voce ca asta este mult prea puternică pentru a fi închisă într-un magazin.
De fapt învăț ca să devin avocat.
Dle Lincoln, poate că este timpul să vă gândiți să intrați în politică.
- Vă pot face cunoștință cu cine trebuie. - Vă mulțumesc, dle senator Nolan.
- A fost o plăcere, tinere. - La fel.
Sunteți pe drumul cel bun, dle Lincoln.
Te-am trimis în Springfield ca să vânezi vampiri, nu să alergi după voturi.
Prima lecție: Întotdeauna să ai un plan de rezervă.
Dacă vânătoarea de vampiri nu dă roade, îmi trebuie o carieră drept paravan.
- Eu vorbesc serios. - Și eu, Henry.
Am făcut tot ce mi-ai cerut.
Fiecare literă, fiecare nume, dar niciodată litera pe care am așteptat-o,
și niciodată numele pe care-l vreau cel mai mult.
Când am să-l pot ucide pe Jack Barts?
Barts a aflat de Mary. A sosit timpul.
Abraham.
Ai grijă.
Afurisitul de Abraham Lincoln...
Ai ratat din nou!
Sper că ești mai bun în mânuirea unui topor decât ai fost în mânuirea unui pistol!
Haide, Lincoln!
Prinde-mă înainte să ajung la Mary!
Prinde-mă dacă poți, băiete!
Suntem cu miile aici...
El nu se va opri până ce întreaga țară nu va fi a noastră.
Ei vin după tine acum. Întreabă-ți prietenul, pe Henry.
Tacă-ți gura, târfă idioată.
Dă-mi ceea ce vreau sau îți scot toți dinții!
Minți, lepădătură.
La naiba!
Nu, Abe! Oprește-te!
- Nu erai pregătit să afli. - Ce, că tu ești un vampir?
Nu ești singurul care a pierdut totul din cauza vampirilor.
Doar pentru că trăsura s-a oprit,
nu înseamnă că trebuie să ne oprim și noi.
Treci în trăsură.
Ia asta. Pleacă, doar pleacă.
Sufletul ei e pur.
Dar al tău, Henry...
Este una din șmecheriile Domnului.
Vampirii nu-și pot omorî un seamăn.
Doar cei vii îi pot omorî pe cei morți.
Bine ai venit în familie.
Nu poți salva lumea și pe cei pe care i-ai iubit, Lincoln.
Trebuie să iei o decizie.
Îmi pare rău.
La revedere.
- Abe? - Mary?
- Ce naiba faci? - Hai înăuntru.
- Ce ascunzi? - Nimic.
- Nu e nimic. - Abe, știu când minți.
- Ce-mi ascunzi? - În regulă.
Nu voiam să ți-o zic în felul ăsta, Nu așa am plănuit s-o fac.
Însă dacă chiar ții morțiș să afli...
Mary Todd...
Vrei să mă faci cel mai fericit bărbat?
Iar tu, Abraham, promiți s-o iubești, s-o alini, să fii onest
cu ea întotdeauna, la bine și la rău, până când moartea vă va despărți?
Da.
Prin puterea cu care am fost investit de care Atotputernicul Dumnezeu,
și de mărețul stat Illinois, vă declar soț și soție.
Poți să săruți mireasa.
- Mama ta ar fi atât de mândră. - Îți mulțumesc, Will.
Mă bucur că ai putut să ajungi, ești singura rudă pe care o mai am.
- Cu excepția ei. - Felicitări.
Să vă fac cunoștință, Domnul Henry Sturges, soția mea, Mary.
Și prietenul meu drag, Will Johnson.
Dumnezeule, dle Sturges, sunteți rece precum vântul iarna.
Spune-mi Henry, te rog. Mă tem că ăsta-i hazardul de a-mi căra singur sticla.
- Știi cum se zice, mâini reci, inimă caldă. - Mă îndoiesc de asta.
- Dl Sturges îmi este asociat în afaceri. - Și chiar voiam să vorbim despre afaceri.
Desigur. Scuză-mă puțin.
- Ce naiba cauți aici? - Ai grijă, Abraham.
Nu uita cât de ușor putem pierde cele mai de preț lucruri.
Ei nici măcar nu știu cine sunt.
Du-te în susul râului și invită-l
pe acest domn Lincoln să ni se alăture pe plantație.
Vom organiza un bal în cinstea sa.
Ce te face să crezi că va accepta?
Cred că putem găsi o cale pentru a-l ispiti.
Abe, avem o problemă.
L-au răpit pe Will.
- Ce vei face? - Îi voi accepta invitația.
Speed merită să afle adevărul despre ce aveam să înfruntăm.
I-am spus totul, neștiind dacă mă va crede,
sau dacă mă va considera nebun, neștiind dacă va avea curajul
să-i înfrunte pe monștri pe care eu am ajuns să-i cunosc.
Tu și cu mine, Abraham, împreună vom putea realiza orice.
Nu e niciun sclav. Unde sunt?
Și eu mă întreba același lucru.
- Ceva nu-i în regulă, Abe. - Da.
- Nu știu să dansez. - Nu-ți face griji, te-nvăț eu.
Așteaptă aici.
Doamnelor și domnilor, cina e servită.
Bravo, dle Lincoln. Bravo.
Chiar mai bine decât am auzit.
Ce păcat că mi-am sacrificat atâția oameni buni.
Trebuia să știu dacă ești într-atât de bun.
- Ce vrei de la mine? - Să te văd liber.
Să te văd cum te ridici și-ți distrugi asupritorii.
E un sfat interesant, dat fiind faptul că vine din partea unui proprietar de sclavi.
Oamenii s-au înrobit unii pe alții de pe vremea
când i-au inventat pe zei pentru ca aceștia să-i ierte pentru ce fac.
Am văzut cum evreii au construit gloria Egiptului.
I-am văzut cu proprii mei ochi pe creștini aruncați la lei.
Și i-am văzut pe africani cum își vindeau semenii europenilor.
Poți să-ți spun una din revelațiile mele din ultimii 5.000 de ani?
Toți suntem sclavii cuiva.
Eu sunt al eternității, tu, al convingerilor tale, alții, ai culorii pielii lor.
Tot ce mi-am dorit vreodată, a fost să văd cum semenilor li se acordă locul cuvenit.
Dar sunt unii dintre noi, precum prietenul tău Henry,
cărora le place să trăiască în întuneric.
După cum cred că deja ești conștient, eu nu pot să-l distrug, și nici el pe mine.
Tu, dle Lincoln...
...tu i-ai putea elimina pe ultimii împotriviți,
începând cu însuși Henry Sturges.
Tot ceea ce-ți cer...
...este ca tu să-ți rupi lanțurile.
Ucide-ți dascălul, eliberează-te.
Și dacă refuz?
Atunci poți merge pe drumul tău.
După ce te voi face unul de-ai noștri.
Și îl vei hrăni cu lingura pe amicul tău.
Un simplu da sau nu ar fi suficient.
Ucide-l pe Henry, și-ți salvezi amicul.
Ai timp să te gândești. 5...
...4, 3...
...2, 1.
Haide!
Pe aici!
Doamnă Tubman, vă așteptam.
Veniți repede.
Oamenii sunt uciși zilnic, sclavii dispar,
unii vorbesc despre monștri și demoni.
Bună dimineața. Cu ce vă pot ajuta în această superbă zi?
Căutăm trei oameni.
Știți ceva, chiar am văzut pe cineva călărind în josul drumului.
Sunteți binevenită să intrați, dacă doriți.
- Să înțeleg că veniți din nord? - Da, doamnă.
Atunci vă sugerez să vă întoarceți acolo cât de repede puteți.
Un război e pe cale să înceapă. Un război pentru sufletul acestei națiuni.
Sânge de tot felul va fi vărsat.
Muncitorii lor, sângele lor! Mai mult sânge decât vă puteți imagina!
Am văzut aceste lucruri groaznice în Sud, cu ochii mei.
Eu zic că nevoia pentru pace este mai mică decât nevoia pentru negri,
eu zic că dacă populația acestei mărețe națiuni dorește sclavie...
- ...atunci așa să fie. - Demonul sclaviei ne distruge țară.
Trebuie să ne ridicăm și să luptăm,
să luptăm pentru fiecare suflet al națiunii noastre.
Până când toți oamenii nu vor fi liberi, cu toții suntem sclavi!
Nu te poți lupta cu sclavia, Abraham!
- Nu te poți pune cu întreg Sudul! - De ce? Din cauza lui Adam?
- Nu. - Ți-e frică de el?
Pentru că e singurul lucru care i-a ținut sătuli în toți acești ani.
Iar dacă tu le iei acest lucru, atunci nimeni nu va mai fi în siguranță.
Deci tu decizi cine trăiește și cine moare.
Un mare om a spus odată că ceea ce facem, nu facem pentru noi înșine,
nu pentru un singur om, ci pentru binele întregii omeniri!
- Nu chiar pentru întreaga omenire, Abraham! - Abe?
Pot discuta ceva cu soțul meu?
E al dvs, dnă Lincoln.
Henry a văzut această luptă doar din punctul său de vedere.
Dar în sfârșit am început și eu s-o văd altfel.
Să văd și să simt probleme chiar mai mari în joc.
Așa că eu și cu el am plecat pe căi separate.
Așa cum spune Biblia, a venit timpul să las la o parte lucrurile naive.
Nu voi mai lupta doar cu un topor, ci și cu idealuri și cuvinte.
Pentru un timp, acestea din urmă s-au dovedit a fi arme mai puternice.
Mă aflu aici în fața voastră, să fac un jurământ care este interzis
de către Constituția Statelor Unite,
care să fie spus de către președinte, înainte de a a-și exercita meseria.
Problema sclaviei este mai bine să fie decisă cu un stilou decât cu o sabie!
Datorită sorții, am ajuns ca la vârsta de 50 de ani,
să fiu tatăl unei națiuni, care era pe punctul de a se distruge.
Asta în timp ce încercam să fiu și tatăl unui băiețel,
nu mai mare decât eram eu atunci când mi-am pierdut mama.
Încă trei mii de morți.
- Când ai mâncat ultima oară? - Nu mi-e foame, mulțumesc.
Trebuie să mănânci ceva, Abe, ești doar un om.
20.000 DE MORȚI MERITĂ PLĂTIT ACEST PREȚ?
Haide, Willie.
Willie?
Frate?
Dacă faci asta, nu mai există cale de întoarcere, Abe.
Știu.
Încerc să protejez libertatea unei națiuni.
Dacă acest război este cu adevărat unul împotriva răului,
atunci sperăm să merite.
Dacă este un război pentru libertatea oamenilor,
atunci de ce să nu le dăm oamenilor un motiv să lupte?
Toți oamenii care sunt ținuți ca sclavi în orice stat,
oamenii despre care se va zice că vor opune rezistență Statelor Unite, vor fi...
De acum înainte vor fi liberi.
'Neața.
Ce scump ești, micuțule.
- Care e numele tău? - Willie.
- Și al tatălui tău? - Abraham.
Ce mai face soldățelul nostru?
N-am mai văzut niciodată ceva asemănător. Îmi pare rău.
Nu știu ce altceva să mai fac.
Abe...
Te cheamă Mary la ea.
Îmi pare tare rău, Abraham.
- De ce nu m-au luat pe mine? - Pentru că ei știu.
Este o soartă mult mai crudă decât moartea.
Mary...
E de neconsolat.
Spune că nu poate trăi fără el.
Există o cale, Abraham. Știi că pot reda viața.
Fă-o.
- Fă-o. - Mary?
Fă-o.
Jurnalul acela, cel pe care-l ții mereu în buzunarul hainei...
Știu că nu trebuia s-o fac, Abe, dar trebuia să aflu ce ascunzi.
Dacă ceea ce spui e adevărat, te implor...
Redă-ni-l pe băiețelul nostru.
Mary, nu ar mai fi băiețelul nostru.
Ar fi altceva, ceva groaznic.
- Crede-mă, nu vrei asta. - Mă rogi să am încredere în tine...
...după ce m-ai mințit timp de atâția ani?
Am făcut-o ca să te protejez, ca să protejez familia noastră.
Și cum a decurs? Tu ești de vină, Abe!
Tu ai făcut asta, ai adus asta asupra lui! Tu ai adus asta asupra fiului tău!
Lasă-mă să mă duc la ei, să fac un armistițiu cu Adam.
Trebuie să punem capăt acestui război. Moartea lui Willie este doar începutul.
- Să nu îndrăznești să-i rostești numele. - Te-am avertizat.
Nu m-ai ascultat. Câți băieți trebuie să mai moară ca să mă asculți?
Băieții ăștia au murit degeaba. Ar trebui să retragem trupele.
Abraham, războiul ăsta ne-a costat nenumărate vieți, nemaivorbind de bani.
Am crezut că vom face ca această tară să fie măreață, nu s-o distrugem.
Ăsta-i singurul mod prin care mai putem salva țara asta acum, Speed.
Trimite trupele.
Trupele Uniunii invadează câmpul de luptă.
Suntem depășiți numeric, și mai slab echipați decât Nordul.
Vă vom sprijini, dar și voi va trebui să ne sprijiniți pe noi.
Nu, mulțumesc.
Puteți fi convins de asta, dle Davis.
Veți primi câți oameni veți avea nevoie.
Foc!
Pregătiți-vă!
Țintiți!
Sosesc!
Foc!
De ce și-au aruncat armele?
Foc!
Prima zi la Gettysburg.
A fost un dezastru. Nu cred că mai putem bloca vreun atac.
Dacă rebelii vor sparge barajul, vor sosi aici în câteva zile.
Generalii considera că ar trebui să evacuăm Washington-ul,
să ne refugiem în New York sau în Boston, dacă e nevoie.
Trebuie să câștigi acest război.
Dacă n-o faci, atunci totul...
Înseamnă că băiatul nostru a murit degeaba.
Cum pot să câștig un război...
...când nici măcar nu-mi pot proteja propria familie?
Soldații noștri nu se pot apăra împotriva unui astfel de dușman.
Când gloanțele noastre sunt inutile,
baionetele sunt la fel de slabe precum furculița asta!
Asta...
Will! Speed!
De asta avem nevoie.
- O furculiță. - Argint.
În regulă. De cât avem nevoie?
De absolut tot.
Și de ce-mi spuneți mie asta, dle Speed? De ce vreți să-l trădați pe prietenul dvs?
E prietenul meu, dar iubesc mai mult această țară.
Și doar el, mai mult ca oricine, este responsabil de distrugerea acestei națiuni.
Ai făcut ceea ce trebuia.
Știu.
32, 33, 34, 35...
E o grămadă de argint, Abe.
Dar cum îl vom duce acolo?
Îmi pare rău, Mary.
Îmi pare rău că te-am ținut în ceață în toți acești ani.
Am nevoie de tine, Mary.
Cât am așteptat ca tu să rostești cuvintele astea.
Vreau să pleci din Washington, Mary.
Evelyn, bea niște ceai, te rog.
Apreciez faptul că ai venit să vorbești cu mine astăzi.
Lucrurile nu prea au fost ușoare cu...
Moartea fiului meu și tot războiul acesta...
Trebuie să plec din Washington, și am nevoie de mult ajutor.
Acest război va lua sfârșit la noapte.
Și odată cu el... mileniile noastre de obscuritate.
Trebuie s-o facem noi înșine. Nimeni nu trebuie să afle ce e în tren.
Dacă armele nu ajung la băieții noștri în Gettysburg,
războiul ia sfârșit.
E timpul să avem o națiune a noastră.
Haideți.
Avem un tren de prins.
Sunt aproape 130 de km de aici și până la Gettysburg.
Cei 130 de km vor decide dacă această națiune aparține celor vii,
sau celor morți.
E totul în regulă, Speed?
Nu-mi vine să cred că încă mai scrii în cartea aia.
E totul aici, Speed, și bune și rele.
- Ce-i asta? - Își părăsesc cuibul...
...ne lasă nouă Washington-ul gratis.
Uită-te la mine.
- Am zis să te uiți la mine. - Las-o. Nu vreau să ratez trenul.
Henry, ce naiba faci aici?
Am vrut să văd cât de departe te va duce prostia.
- Nu am timp de ceartă. - N-am venit să mă cert cu tine.
Am venit să te anunț că prietenul tău drag de acolo, Speed,
e un trădător.
Te-a trădat, Abe. Speed conduce...
Habar n-ai despre ce vorbești.
Ei bine, totul merge conform planului.
Trebuie sa cobori din acest tren.
Nu, tu trebuie sa cobori dina cest tren.
Asta nu este razboiul tau, Henry.
Au ajuns aici, Abe. Sunt o grămadă.
- Nu-i putem lăsa să oprească trenul. - Dacă te duci acolo, ești mort!
Renunță la tot, e ultima ta șansă.
L-ai încărcat?
Trebuie să ne îndepărtăm de locomotivă.
De ce nu-i dai drumul, Lincoln? Emancipați-vă.
- Nu te voi asculta niciodată. - Nu trebuie să mă asculți Abe.
Am trenul tău, am argintul tău.
În curând voi avea întreaga țară.
Voi distruge un mit al lui Abraham Lincoln,
astfel că istoria te va aminti ca un monstru și nu ca un bărbat!
Lincoln ne-a fraierit. Am fost trași pe sfoară, Adam.
Nu e pic de argint în trenul ăsta.
Abe!
Salutare, Speed. Unde-i argintul?
Argintul? Aici ar trebui să fie.
De ce m-ai mințit?
Să vă adunăm într-un singur loc să vă distrugem.
Speed?
Nu!
Dle Președinte!
Nu ai pe unde să fugi, Lincoln!
Unde e? Unde e argintul?
Chiar aici!
Îți mulțumesc, Henry.
Presupun că unii vampiri pot fi de încredere.
Ca și unii oameni, Abraham.
Dacă trenul a fost o momeală, unde e argintul?
Asta nu-i singura cale ferată.
Un om înțelept m-a învățat odată,
să am întotdeauna un plan de rezervă.
Baionete. Baionete pentru flintele din Springfield.
Flinte din Springfield!
Foc!
În urmă cu 87 de ani,
tații noștri au înfăptuit o nouă națiune pe acest continent,
concepută în libertate și dedicată afirmației
cum că toți oamenii sunt egali.
Acum suntem angrenați într-un mare război civil,
testându-ne, dacă această națiune, sau oricare altă națiune,
atât de pricepută și de dedicată, poate rezista în timp.
Este de datoria noastră, a celor vii, să ne dedicăm muncii neterminate
a celor ce au luptat aici și care ne-au ajutat să avansăm.
Este de datoria noastră să ne dedicăm obligației mărețe care ne așteaptă,
că datorită onoarei celor căzuți ne vom dedica acestei cauze
pentru care ei s-au jertfit.
Trebuie să înțelegem că moartea lor nu a fost în van,
că această națiune, sub puterea Lui Dumnezeu, va renaște din libertate,
și că guvernul poporului, prin popor și pentru popor,
nu va pieri de pe fața Pământului.
Dușmanii noștri s-au retras.
Unii s-au retras în Europa, alții în America de Sud, alții în Orient.
Au realizat că America va fi întotdeauna o națiune a celor vii,
o națiunile a oamenilor liberi.
Facem o echipă bună, noi doi.
Nu pot să nu mă gândesc cât bine am putea face dacă am avea mai mult timp liber.
- Timpul este limitat. - Da. Timpul nu are răbdare cu nimeni.
Întârziem la teatru.
Ține-mi asta, Henry.
Mary, draga mea, mi-ai văzut pălăria?
E pe birou.
- Mi-ai văzut pălăria? - Abraham, lasă-mă să te fac nemuritor.
Hai să luptăm de-a lungul erelor, unul lângă altul.
Vampirii nu sunt singurii care trăiesc veșnic.
Istoria preferă legendele în detrimentul oamenilor.
Preferă noblețea în detrimentul brutalității.
Discursurile înălțătoare în detrimentul isprăvilor vitejești.
Istoria își amintește bătăliile, dar uită sângele.
Indiferent dacă istoria își va aminti de mine, dacă își va aminti ceva...
...va fi doar o mică parte de adevăr.
Încă una.
Un băiat nu se îmbată atât de tare decât atunci
când vrea să sărute o fată sau să ucidă pe cineva.
Deci, care din ele?